Походження дистилятів: український історик та знавець напоїів розповів унікальну історію
![Походження дистилятів: український історик та знавець напоїів розповів унікальну історію](https://techdrinks.info/wp-content/uploads/2021/08/20190927183850.jpg)
Катерина Лавренова, організаторка Форуму крафтових дистиляторів України “Міцний крафт 2020” та засновниця платформи Craft Beverage Ukrainian Spirits опублікувала уриков бесіди з українським істориком та знавцем напоїв, викладачем історії університету Шевченка Олексієм Сокирко. Дописом вона поділилась на власній сторінці у Фейсбук.
“- Олексій, ви точно знаєте…звідки взялись дистиляти, хто цей геній, який це придумав.
– Катю, точно визначити час і місце появи технології дистиляції не так вже й просто.
Процес нагрівання рідини, конденсат від якого охолоджували й використовували в парфумерії та медицині був відомий уже в ІІ тисячолітті до н.е. в цивілізаціях Межиріччя й Стародавнього Сходу. Секрет технології через єгиптян став відомим грекам та римлянам, але на деякий час втрачений і знову повернувся в Європу вже за арабського посередництва. В ХІ столітті вчені аліхміки вже вміли отримувати шляхом перегонки етанол, більш відомий нам зараз як етиловий спирт (C2H5OH). У середньовічній Європі вперше перегонку виноградного сусла та інших цукристих бродильних рідин здійснив італійський чернець-алхімік Валентіус. Скуштувавши рідину (типовий для тих часів прийом ученого – усе випробовувати на собі), Валентіус був здивований її властивостями, які він оголосив чудодійними й здатними «зробити старого молодим, втомленого бадьорим, а сумного веселим». Європейські колеги Валентіуса вдосконалили винайдений т謬ми самими арабами перегінний куб для перетворення виноградного сусла на спирт. Отримуваний у результаті перегонки еліксир вважали внутрішньою силою, концентратом, «духом» вина, який мовою тодішньої науки – латиною – почали називати spiritus vini. Від цього терміна походить і його нинішній відповідник – спирт.
Технологія перегонки вже в епоху Ренесансу впевнено ширилася Європою, в різних куточках якої як сировину використовували неоднакові відправні продукти: виноградне сусло, пи¬во, зернові браги тощо. На Заході Європи – у традиційних регіонах виноробства – поширенішими були саме виноградні спирти, що містили половину або ж менше об’єму води – аквавіта (від лат. aqua vitae – вода життя), звідки пішли французьке о-де-ві (eau-de-vie), англійське віскі (whisky), польська та українська оковита (okowita).
Вважається, що технологія перегонки, відшліфована італійцями, потрапила до німецьких лицарів-хрестоносців у Прибалтиці та вже наприкінці XV століття поширилася в Польщі та на Заході України, а далі й на решті українських земель, що входили до складу Великого князівства Литовського. Практично до початку XVII століття дистиляти були переважно ліками, їх вживання в чистому вигляді вважалося екстремальною звичкою. Міцні трунки полюбляли військові, моряки та мисливці, люди інших специфічних професій. Втім, з часом технології дистиляції вдосконалювалися і, за рахунок ретельного добору сировини, фільтарції та очистки уже в XVIII – XIX століттях перетворилися на гастрономічні напої.
– Ух, Олексій, я заслухалась, кава охолола) От же ж чарівник цей Валентіус)…”